Uploaded by Sylvesteri
Vihkitodistus lensi pihalle. Tarvitaanko sitä? - Totta kai!
Älkää karatko! - Päästäkää irti!
MAISTRAATTI
Hermann! Miten kävi?
Allekirjoitus!
Ja leima!
MARIA BRAUNIN AVIOLIITTO
Omistettu Peter Zadekille
Mariako tuli?
Olin niin huolissani. Luulin, että on sattunut jotain.
Hääpuvuilla ei ole kysyntää.
Liikaa morsiamia, liian vähän miehiä.
Muuta en siitä saanut.
Parranajovehkeitä taas on paljon markkinoilla.
Voi lapsi...
Nyt paistetaan perunoita ja läskiä.
... Ja lähetämme kuulutukset kadonneista.
Seuraaville henkilöille on tiedotus.
5821 Adler.
Etunimi tuntematon...
KUKA TUNTEE HERMANN BRAUNIN?
Tekee aina vain pahaa, kun näkee.
Ei tuo ole pahinta, tapaavat lääkintämiehet sanoa.
Jos menee saman puolen raajat -
ei pysty pitelemään kainalosauvaakaan.
Olen seurannut tätä kuusi vuotta, viisi vuotta leskenä.
Olisihan ukko kelvannut, jos vain olisi palannut.
Kuinka kauan te ehditte olla naimisissa? -Olen yhä.
Tietysti, mutta ette ehtinyt paljon nauttia liitosta. -Toki.
Puoli päivää ja kokonaisen yön.
Omani kaatui heti alussa, Norjassa.
Hän oli ensin laivastossa, mutta laiva upposi.
Kaksi soppaa.
Mies selvisi. Ui jäisessä vedessä, öljy paloi pinnalla.
Joutui maataisteluihin, putosi jäätikön halkeamaan ja kuoli.
Miksi ette ole mennyt uudestaan naimisiin?
Lähettivät lohduksi maalauksen, jossa on aaltoja.
Niillä keinuu seppele ja nauhassa lukee:
"He kuolivat, jotta Saksa saa elää." Kuvitelkaa.
He kuolivat, jotta Saksa saa elää, ja mies on kuollut.
Meren lähettivät minulle, ja mies putosi jäätikön halkeamaan.
Vuorten paikalla oli meri ennen viimeistä jääkautta.
Mistä tiedätte niin varmasti, ettei miehenne ole kuollut?
Koska haluan, että hän palaa.
Näkisitpä minun sen, ihastuisit heti.
Mitä hän sanoi? -Jotain siivotonta.
Mister.
En tiedä mitä sanoitte, mutta teillä ei ole oikeutta puhua noin.
Pyydän anteeksi, madam.
Hyi.
Bergerin pappa koettaa nyt.
Ihmisessä on se vika, että se rakastaa aina sitä yhtä.
Jos ei ole perunaa, syödään lanttua.
Jos ei ole lanttua, syödään jauhovelliä.
Mutta rakkaudessa kelpaa vain se yksi, ja sekin lähtee sotaan.
Kuolee viiden kuukauden päästä, ja sitä itkee sitten loppuelämänsä.
Kysyn vaan, että onko siinä järkeä.
Liian iso! - Niin se on, yksinään ei ole hyvä olla.
Karlille se oli melkein pieni silloin viimeisellä lomalla, toukokuussa 41.
Miehissä oli vielä näköä ja kokoa. Nyt ne ovat kuin kutistuneet kaikki.
Ota alushousut, ovat lämpimiä. Isot mutta ketä se haittaa?
Sanotaanko kolme nippua sytykepuita?
Ajatella nyt Mariaakin.
Kolme viikkoa rakastunut, päivän naimisissa -
ja nyt kulkee kyltin kanssa.
Arvaas, miksi rakkaudessa kiinnittyy aina siihen yhteen?
Koska rakkaudessa on vain se yksi ja ainoa.
Mistä Mariakin tiesi jo noin nuorena... Tyttö tulee.
Äkkiä vaatteet tänne.
Tytöllä on ylpeytensä. -Paljonko sytykettä?
Sanoin ylpeytensä.
Siinähän sinä olet. Laittelen isäs vaatteita.
Päivää, Bergerin pappa.
Mukavaa tulla kotiin, kun on mies talossa.
Lämmintä on tuvassa. -Ja lämmintä tuvassa.
Mitä sinä niistä vaatteista? -Tämä on minun tapani muistella.
Bergerin papalla olisi niille käyttöä, isällä ei ole.
Me tarvitsemme puita.
Sitä minäkin ajattelin, mutta isän vaatteet...
Isä on kuollut, mutta me elämme.
Mitä annat niistä? Rintaneulan?
Se on niin arvokas. Tästä puuttuu yksi.
No? - Maria... Odota, haen korun.
5870, Utschuss. Etunimi tuntematon...
Kaksi vuotta sitten asiat näyttivät toiselta.
1944 Yhdysvaltain valtiovarain- ministeri Henry Morgenthau jr. -
suositti Saksan muuttamista sodan päätyttyä viljelysmaaksi.
Toisin sanoen Saksan kansa tulisi murskata...
Natsisakki! Räkänokat!
Nykyään ei ole enää kunnon miehiä.
Yks lysti, onko mies vai nainen, jos palelee.
Tähän on tultava muutos. -Mitä aiot muuttaa?
En tiedä. Jotain on tapahduttava.
Tunnetko sinä Hermann Braunin? -En.
Itke en lemmen tähden, jos yksi jättää luo toisen...
Näytän ihan puudelilta.
Meinaatko?
Nykyään laitetaan näin.
Luulenpa...
Että amerikkalaiset ovat hulluina puudeleihin.
Willi kieltäisi varmasti.
Mutta Hermann ei.
Eikä sinua sinne huolitakaan.
Sehän nähdään. -Mitä panet päälles?
Mitä tällä tekee?
Sillä soitetaan. Soitanko jotain malliksi?
Sen kun. Soittakaa Saksan laulu...
Lopettakaa herran nimessä tuommoinen...
Menkää sisään.
Vahtikaa tässä.
Luulin, että ette tulekaan. Sain odottaa.
Musta, koko 38, puolihihalla, syväänuurrettu.
Ei ollut helppoa hankkia. Itselle vai lahjaksi? -Töihin.
Jotenkin sitä on pärjättävä. Entä kirkas?
Äidille, jotta hän kestää tyttärensä aiheuttaman murheen.
Ja puuduttaa sielunsa kivun.
Olisi arvokas Heinrich von Kleistin kootut, 1907.
Kiinnostaako? -Kirjat palavat niin nopeasti eivätkä lämmitä.
No, jos niin ajattelee. -Minä ajattelen.
Taitaa olla nykyään parasta.
Kiitos.
Ja onnea.
Ompelemaan en tätä ala. -Äiti. Enhän minä osaa.
Tyttö, tyttö... -Äiti!
Aloita jo!
Kun on noin hyvät sääret...
Voihan niitä näyttääkin.
Isäsi kääntyisi haudassaan.
Enkä minäkään tästä tykkää.
Kunhan et saisi sielullesi vahinkoa.
Katsokin että saat edes kauniita sukkia, jos kerran siihen rupeat.
(REAALIKOULUN VOIMISTELUSALI)
Hämmästyttävää. -Opin tämän näillä nojapuilla.
Onko tuo uusi tapa hakea työtä? -Ei oikeastaan...
Jos olisi, minulla olisi kai nyt töitä.
Meillä ei tarvita ketään enää. -Minun lisäkseni ei varmaankaan.
Tulkaa.
Meillä kotona on vielä ovet. -Meillä ei ole.
Nimi, osoite, ikä.
Oletteko naimisissa? -Olen.
Töissä ei pidetä sormusta. Toimitatte lääkärintodistuksen.
Rahana vai luontoistavaroina?
Voitte pukea päällenne. -Saanko todistuksen?
Ette. Teidän täytyy keskeyttää kolmeksi, neljäksi viikoksi.
Olenko saanut tartunnan? -Täysosuman.
Töitä ette voi tehdä. -Paha juttu.
Tulkaa tiistaina uudestaan.
Näkemiin, rouva Binder. Pyytäkää seuraava.
Maria?
Pikku-Maria.
Ennen annoitte suukon otsalle.
Annoinko?
Olen unohtanut tai oppinut unohtamaan.
Sepä surullista. -Niin on.
Kerro itsestäsi. -Tarvitsen terveystodistuksen.
Niin tietysti. Tänä vuonna on kylmä.
Menen baariin töihin.
Myyn olutta, en itseäni.
Olen oppinut unohtamaan senkin, uskomisen.
Mutta sinua uskon.
Tiedät kyllä itse. Ja jos jotain sattuu, hankin penisilliiniä.
En tosin tiedä kuinka, mutta jollakin konstilla hankin.
Ei minulle mitään satu. Mitä se penisilliini on?
Älä siitä huoli.
Kuinka äitisi voi? -Huumorintaju ei ainakaan hävinnyt sotaa.
Äiti napsii annokseni, itkee kyyneleeni, valehtelee valheeni.
Ja jättää ajattelun minulle, joten en ehdi haaveilla.
Saat vaimoni polkupyörän, jos tahdot.
Löytyi kuin uutena raunioista. -Kiitos.
Miksette kysy Hermannista?
Ei teidän tarvitse uskoa, että hän palaa.
Riittää, että minä tiedän sen.
Hiljaista. -Tiistai.
Odotitte varmaan jotain muuta. -Olen ihan tyytyväinen.
Sepä hyvä sitten.
Jos minulta kysyt... -En kysy.
Sinä olet täällä, mutta Hermannisi ei ole.
Ainakin hän on muualla, saattaa olla kuollutkin.
Rakkaus on pelkkä tunne eikä mikään totuus.
Totta kai rakkaus on tunne.
Suuri rakkaus on suuri tunne ja suuri totuus.
Totuus on mahassa, kun on nälkä.
Tunteet ovat jalkovälissä. Kuin kutina jota raapii.
Tämä vaatii täyttä vatsaa -
ja miestä, joka on täällä eikä jossain muualla tai ei missään.
Tuo on ystäväsi ja täällä.
Eikä mies ole nälissään kuten näkyy.
Ja hänellä on tunteita sinulle. -Mikä ystävä?
Billisi, kultaseni. -En tunne ketään Billiä.
Et ole edes huomannut. -En olekaan. Kuka?
Terve ja vahva, musta. -Parempi musta kuin ruskea (Braun).
Mies oli aivan normaali, kunnes sinä tulit.
Nyt hän istuu tunteensa jähmettämänä.
Uteli sinusta. Pommitti kysymyksillään.
Ihan kuin Willy Fritsch.
Miltä minä näytän? -Hyvältä. Miksi niin?
Koska haluan olla kaunis nyt.
Tanssitaanko, mister Bill?
Tämä on puu.
Ja tuo ääni... On linnut.
Minä olen musta, sinä olet valkoinen.
Toisinpäin.
Sinä olet musta, ja minä olen valkoinen.
Nämä ovat silmäsi. -Nämä ovat mi...nun silmäni.
Nämä ovat huulesi.
Nämä ovat huuleni.
Älä paru, senkin kana.
Sinun miehesi ei ole kuollut.
Tuossa se on. Voit vaikka koskettaa.
Olisit iloinen, että sait pitää hänet etkä ole tässä jamassa.
Ei Hermann joutunut kärsimään. Ne menivät äkkiä kaikki.
Yksikään ei kuulemma selvinnyt.
Minä täällä! Kuvittele mitä kaikkea sain.
Et osaa kuvitellakaan.
Willi...
Olet palannut...
Betti! Olet saanut hänet takaisin...
Willi terveenä...
Hermann on kuollut.
Lapsi!
Anna minun olla. -Mihin sinä menet?
Baariin. -Älä nyt sinne.
Jonnekin, missä saan olla yksin.
Tanssitaanko, mister Bill?
Mieheni on kuollut.
Eikö olekin kaunis, mister Bill? -Ihanaa.
Korjatkaa aina kun sanon väärin. -Kaunista.
Thank you hyvästä ruoasta. -Päivällisestä.
Lounaasta.
Anna papalle savuke.
Mitä ajattelet?
Että onko mahdollista olla ajattelematta.
No onko?
En usko, että pystyn. -Minä uskon, että pystyn.
Luuletko, että olisin hankkinut yhtä pian lohtua kuin Maria?
Toivoisin sitä. -Mitä sanoit?
Miksi?
Sinun kanssasi on hyvä.
Olin äsken hyvin onnellinen.
Vain äskenkö?
Olen aina onnellinen kanssasi.
Niin minäkin sinun.
Sitten meillä on helppoa: aina yhdessä, aina onnellisia.
Ehkä. -Ei ehkä, varmasti.
Minulla on sinulle lahja.
Et antaisi niin paljon lahjoja.
Tällä kertaa se on muuta.
Lupaa, että otat sen vastaan.
Ei, Bill. En ota sitä sormusta.
Olet minulle rakas ja haluan olla kanssasi.
Naimisiin emme mene ikinä.
Naimisissa olen mieheni kanssa.
Onko se varmaa? -Aivan varmaa.
Kuinka varmaa? -Maria...
Sanokaa, minä pyydän.
No hyvä. Tunnet sen pian.
Lupaattehan auttaa sen maailmaan?
En voi luvata.
Olen liian vanha elämään ja liian arka kuolemaan.
Pelottaa tuollainen puhe. -Pötyä. Sanon toisin.
Lopetan. Muutan tyttäreni luo Schwarzwaldiin.
Kädet tärisevät liikaa.
Ei minun mielestäni eikä poikani mielestä.
Minä vain tulen, kun on aika. -Pikku-Maria.
Sen minä teen. Minä tulen -
ja te autatte saattamaan pojan maailmaan. Onhan se poika?
Mahdollisuudet eivät ole huonot. -Tosiaanko?
Ne ovat tasan.
Ette ota minua vakavasti. - Otan toki.
Onko sinulla isää pojalle? -Saako poikia ilman?
Isä on musta, ja pojan ristin Hermanniksi.
En ole sairas vaan raskaana. - Raskaana...
Voi sanoa myös, että "minä odotan". -Kaunista.
Äiti! Bergerin pappa!
Ei ketään. Olemme viimein kahdestaan.
Odotatko sinä kovasti?
Minäkin odotan.
Minä puhun lapselle saksaa.
Mitä sinä? -Englantia.
Saa sitten valita, ottaako saksa- laisen vai amerikkalaisen vaimon.
Amerikkalaiset naiset ovat rumia. -Saksalaiset miehet ovat rumia.
Tunnen yhden ainoan komean amerikkalaisen miehen.
Tunnen yhden ainoan kauniin saksalaisen naisen.
Ja vahvan. -Ja rikkaan.
Ja rohkean.
-Ja...
Hellän.
Ja hellän.
Arvaa ketä tarkoitan. -Minua?
Hermann...
Bill. Tuo on Hermann.
Maria!
Tutustuitte surmattuun Moonlight Barissa.
Kuvailkaa baaria lähemmin.
Se on kuten mikä hyvänsä baari.
Eikö baari ole nimenomaan aivan erityinen?
Sotamies, tuokaa herra Bronski.
Baari on avoin vain Yhdysvaltain miehitysjoukkojen jäsenille.
Tietysti, off limits. Pääsy kielletty saksalaisilta.
Aivan. Saksalaisilla ei ole asiaa siihen baariin.
Paitsi viihdyttäjillä, jotka ovat siellä töissä.
Eikö ammattianne voi nimittää niin?
Lähestyitte surmattua siinä ominaisuudessa.
Annoitte hänen elättää itseänne.
Miehenne oli venäläisten sotavankina ja te ryhdyitte...
Alhaisista, itsekkäistä syistä suhteeseen miehen kanssa...
Joka maksoi palveluksistanne suklaalla ja silkkisukilla.
Heti kun aviomiehenne... -Mies oli minulle rakas.
Onpa teillä laaja sydän.
Ettekö juuri sanonut tuntevanne samoin miestänne kohtaan? -En.
Turha katsoa papereista. Ette kuitenkaan ymmärrä eroa.
Bill oli minulle rakas, ja miestäni minä rakastan.
Turha katsoa papereista, koska ette ymmärrä.
Hän rakasti Billiä ja rakastaa aviomiestään.
Onpa tosiaan suuri ero. -Herra Bronski tuleekin.
Voitte lopettaa kuulustelun! - Anteeksi kuinka?
Minä tapoin sen neekerin.
Lapsi on meidän lapsemme. Selitämme sille myöhemmin.
Myöhempään on pitkä aika. Mitä teet siihen saakka?
Odotan sinua.
Olet nuori nainen, kaunis nainen.
Olen sinun vaimosi.
Miten aiot elää?
Koska minulla ei ole ammattia, minun pitää opetella jokin työ -
ja tehdä sitten työtä.
Elämä alkaa sitten, kun olemme taas yhdessä!
Kannanko? -Sinulla on raskasta muutenkin. Äideillä on raskasta.
Poikahan se oli sitten. -Herra antaa, Herra ottaa.
Jospa siinä on hyväkin puolensa.
Pienokaisella ei olisi ollut helppoa eikä sinullakaan.
En ole koskaan sanonut, että haluan helppoa elämää.
Silti, mustan lapsen kanssa.
Nyt se on musta pikkuenkeli.
Musta pikkuenkeli, kaunista. Onko haudalla aina kukkia?
Lupaan sen. Mitä aiot tehdä, kun palaat omaan elämääsi?
En tiedä vielä, mutta minulla on hyvin paljon tekemistä.
Pitää mennä!
Pikajunan 309 lähtö Heidelbergiin Augsburgin ja Karlsruhen kautta, -
lähtöaika 19.10, myöhästyy muutaman minuutin.
Leni!
Päästäkää minut etsimään tytärtäni!
Leni!
Täältä etsitte turhaan. Täällä ei ole pikkutyttöä.
Kuinka? -Leniä, rouva.
Se onkin poika eikä tyttö. -Ei olisi pitänyt kastaa Leniksi.
Haluan ensimmäiseen luokkaan. Paljonko?
Riippuu siitä, mihin asti. -Riippuu siitä, mihin asti pääsen.
Tuonne saan kai jo mennä? -Siihen riittää.
Matkustan harvoin 1. luokassa. -No, näinä aikoina.
Tuokin on ranskalainen, jolla on tehdas täällä.
Ainakin puoleksi ranskalainen. Tuollaisella on varaa.
Avatkaa laukku. Kääntykää selin.
Nyt voitte sulkea laukun.
En pysty lukemaan yhdellä silmällä.
Voiko nainen matkustaa 23 vai 33 kilometriä?
Oletteko muuten huomannut, miten pieniä vessat ovat?
1. luokassa pitäisi olla isot. Ihmisethän ovat lihavampia.
Rahauudistuksen jälkeisinä päivinä täällä ei ollut ketään.
Ja nyt jopa teidänlaisianne.
Nyt panette puvun laukkuun, ette unohda sitä ja...
Kiitos vain.
Anteeksi mister, sopiiko kysyä?
Anteeksi kuinka? -Puhuttekin saksaa.
Olette kuulemma ranskalainen. Luulin, että puhutte englantia.
Minä en näet osaa ranskaa.
Minä en puhu englantia mutta saksaa kyllä.
Voinko auttaa? -Vastatkaa vain yhteen kysymykseen.
Onko tässä vapaata? -Luulisin.
Näyttää olevan.
Ystävällistä. En välitäkään istua ajosuuntaan.
Emmekö olekin tavanneet? -Emme varmasti.
Joskus aikaisemmin? -Emme silloinkaan.
Lippunne ja laukkunne. -Nostakaa hyllylle.
Hyvää matkaa rouvalle. -Kiitos, konduktööri.
Olen Karl Oswald. -Hauska tutustua.
Tekstiilialalla. -Miellyttävää.
Palaako? -Kiitos en polta.
En minäkään.
Pidättekö junamatkoista? -Joskus.
Junassa on hyvä ajatella. -Juuri sitä minä tässä yritän.
Hello pojat ja tytöt! Hauska nähdä!
Kurjaa olla yksin tässä paskan junassa tässä paskan maassa.
En ikävä kyllä puhu englantia.
Saakelin saku! Voisit silti olla saakelin hyvä kaveri.
Rouva nukkuu. Voisitteko...
Nätti likka jätkällä.
Sun pimus vai?
Kaverit sanoo mua yksinäiseksi Richardiksi.
Mulla ei ole ollut naista kahteen viikkoon!
Tosi nätti typykkä.
Käviskö pikkupano?
Voin vakuuttaa, että parempaa panoa tuskin löydät -
mutta en ole varma, saatko mahdollisuutta -
kun potkaisen saakelin mulkustasi pallit irti.
Sir, antaa vetää ennen kuin kutsun sotilaspoliisin -
viemään sinut saakelin kusipään putkaan!
Olipa... mitä sanoitte miehelle?
Sanoin että olette Karl Oswald, tekstiilialalla.
Matkustatte mielellänne -
ja haluatte käyttää ajan ajatteluun.
Missä olette oppinut noin hyvin englantia? -Sängyssä.
Saanko kutsua teidät ravintolavaunuun? -Hyvä ajatus.
Haluaisin keskustella kanssanne työasioista.
Anteeksi sir, unohdin kamppeeni. -Lepo!
Kolmen kuukauden kuluttua tiedetään, tulemmeko toimeen...
Eikö muita esimiehiä ole? -Ei kuten sovittiin.
Senkenbergin kanssa sujuu ja muiden herrojen kanssa myös.
Eikö teillä ole naisia? -Ei johtotehtävissä, toistaiseksi.
Hienoa, olen siis ensimmäinen. -Olemme pärjänneet ilmankin.
Tuo on epäkohteliasta.
Ei haittaa, varovaisuus on viisauden äiti.
Oikein. - Kiitos.
Mikä tehtäväni nimi on tarkalleen ottaen?
Sanotaan henkilökohtainen esittelijä.
Kuinka henkilökohtainen?
Riippuu panoksesta ja henkilö- kohtaisen esittelijän kyvyistä.
Todellako?
Kerroinhan hankkeesta amerikkalaisten kanssa...
Muistakaa vain aina, että siinäkin on kyse rahasta.
Mitä hyvänsä tarkoitittekin se pitää paikkansa, niin tai näin.
Huomaatte pian, että Senkenberg on sopuisa ihminen.
Kuten minäkin. -Minä taas en.
Hermann varmasti suree lasta. -Tai sitten ei.
Taatusti suree. -Tyttö, tyttö...
Maria tietää mitä tekee.
Oikeastaan tiedän vain, että jotain on tehtävä.
Et sinä osaa siellä mitään. -Maria opettelee.
Minä en halua armeijaa... -Kuka sinusta huolehtii siellä?
Emme vuodata verta sodissa... -Haluan oman asunnon ja elämän.
Vainajia on ollut kyllin, liian moni nuori on kuollut.
Ajatellaanpa että... -En ymmärrä sinua.
Meillä on vain sata miestä 160 naista kohti. -Maria onkin erilainen.
Ihanaa perunasalaattia. -Sitä minäkin.
Panin kaksi keltuaista majoneesiin. Kaikkea saa taas.
Tienaatko siellä sitten tarpeeksi? -Enköhän.
Ote Konrad Adenauerin tämänpäiväisestä puheesta.
Jos väitetään, että johdollani Saksa varustettaisiin uudelleen...
Onko se Oswald naimisissa? -En tullut kysyneeksi.
Voin sanoa vain, että väite on tuulesta temmattu...
Anteeksi. Olen kai vähän muuttunut. -Et minusta.
Kukaan ei voisi arvata, mitä olet juuri kokenut.
Maria tarkoitti muuta.
Betti saattaa olla oikeassa. -Missä?
Että mies vain jahtaa Mariaa. -Käsitätkö, miksi muutan pois?
Lähetysaikaa on enää 75 minuuttia -
ja pyrimme soittamaan niin monta toivetta kuin suinkin.
Aloitamme melodialla Wenn die Glocken heller klingen...
Suritko sitä kovasti?
Minua lohdutti tieto, että sinäkin suret.
Ja että voin kertoa sinulle kaiken.
Etkä sinä kysele sellaista, mitä ei ole pakko kysellä.
Ja koska rakennan meille talon niin kuin sinäkin olisit tehnyt.
Kreikan kielessä on sana naiselle, jolla teetetään työt.
Käännettynä suunnilleen "miesjalkainen".
Minäkö sinun miesjalkainen?
Enkä ole. Sano vain, että olen sinun vaimosi.
Se olikin tyhmä vertaus.
Olet Maria ja olet minun vaimoni.
Emmekä me ole kreikkalaisia. -No, emme taatusti.
Mutta sinä olet rohkea.
Kaunis.
Viisas.
Ja minä rakastan sinua.
Minä saatan muuttua lähivuosina.
Olet miettinyt kaiken tarkoin. -Ehkäpä juuri se on muutos.
Minä tunnistan sinut aina.
Aikanne on lopussa.
Päinvastoin.
Minun aikani vasta alkaa.
Voisitteko ystävällisesti varmistaa herroilta -
ymmärsivätkö he, että me myymme koneita?
Jos he haluavat kutoa sukkansa käsin, niin kutokoot -
mutta se ei kiinnosta meitä.
Mitä hän sanoi?
Toisti sen, että Pency toimittaa vain koko laitteiston eikä pelkkiä osia.
Kuulin jotain käsityöstä. -Älkää aiheuttako enempää hankaluuksia.
En aiheuta hankaluuksia, vaan yritän torjua niitä.
Rahoitustilanne sallii vain kahden koneen hankinnan. Me...
Olemme vakaa keskisuuri yritys, joka ei harrasta uhkapeliä.
Osaan tuon ulkoa, mutta se ei auta nyt.
Joskus on otettava riski.
Ei tässä raveissa olla. -Ei ollakaan.
Amerikkalaiset hermostuvat pikkuhiljaa. Jotain on vastattava.
Olette oikeassa. No, Senkenberg?
Hetkinen vain, herrat. Päätös syntyy juuri.
Olkaa kerrankin elämässänne muutakin kuin Senkenberg.
Napoleon tai Blücher, jos se miellyttää.
Olkoon, kolme SE-konetta.
Jos varastoon otetaan laina, jos ERP-luotto myönnetään ja...
Tietysti jos ja jos!
Sehän on työmme. Olemme liikemiehiä emmekä kirjanpitäjiä.
Anteeksi vain, mutta minä olen kirjanpitäjä.
Tarkoitin vain, että riski...
Totta puhuakseni, hyvät herrat.
Tämä alkaa olla väsyttävää. -Mitä hän sanoi?
Esitti yhteenvedon neuvottelusta. -Kuulin jotain väsymisestä.
Hän sanoi myös, että alkaa kyllästyä.
Mitä tehdään? Taidamme tosiaan luulla itsestämme liikoja.
Ehkä kauppa on liian iso.
On luovuttava nylonista. Saksan nainen saa yhä kudottua.
Saanko minäkin sanoa sanan? -Tietysti.
Menkää keittiöön konjakille ja antakaa minulle puoli tuntia aikaa.
Saanen huomauttaa, että tämä ei ole enää asiallista.
Ei mitään tekemistä kielenkääntämisen kanssa!
Senkenberg on oikeassa. En ymmärrä mitään liikeasioista.
Mutta Saksan naisesta, nylonista ja kudotusta ymmärrän.
Ja paljon tulevaisuudesta. Olen tavallaan sen asiantuntija.
Jos kauppa kerran on rauennut, tästä tuskin on haittaakaan.
Voittehan aina sanoa ei.
Ensimmäinen hauska ehdotus koko tänä surkeana päivänä.
Kaikella kunnioituksella, herra Oswald, -
mutta rouva Braunilla ei ole kokemusta alastamme.
Hankkikoon siis sitä.
Maria Braun, olette toiminut ansiokkaasti firman hyväksi.
Teidän vuoronne, Senkenberg.
Minä kilistäisin firmalle vasta viiden vuoden päästä.
Jos se vielä on olemassa. -Te olette sitten ikävä ihminen.
Maailman paras kirjanpitäjä ja tunnollisin talouspäällikkö -
mutta mielikuvitusta ei markan vertaa. Vanhan markan.
En ottaisi tuota moitteena. Mielikuvitus olisi haitaksi työssänne.
Jonkun on pidettävä kiinni rahoista.
Hoidettava suunnitelmat, luotot.
Missä olisitte firmoinenne ilman Senkenbergiä? Raveissa?
Tuo oli hyvin sanottu. Vai mitä, Senkenberg?
Rouva Braunin malja.
Johdollanne olisimme raveissa, mutta ilman teitä hautuumaalla.
Saanen hyvästellä. Päivä on ollut rasittava ja aion vielä...
Laskea rauhassa, milloin menemme konkurssiin.
Vakavasti puhuen. Me kaksi kestimme sodan -
joten kolmisin selviämme varmasti rauhanajasta.
Anteeksi, herra Oswald, -
mutta sodan ja sitä edeltävät vuodet firman oli selvittävä ilman teitä.
Piditte yhteyttä yritykseenne ainoastaan pankkitilin kautta.
Ei sillä, että moittisin teitä.
Onhan poliittinen kehitys osoittanut vaistonne oikeaksi.
Ja tehnyt varovaisuudestanne viisautta, inhimillistä suuruutta.
Muuten minua ilahduttaa, että yritys voi taas luottaa teihin -
kuten ennen vuotta -33.
Ja ennen muuta se, että olen saanut rouva Braunista -
niin hyvän ja epäsovinnaisen vastustajan.
Älkää olko vihainen. Luulen, että hän tosiaan pitää teistä.
En ole ollenkaan vihainen.
Jollain tapaa hän on oikeassa. Ehkei kaikessa mutta...
Mieshän rakastaa firmaa, vieläpä sydämestään.
Jätin hänet tosiaan yksin tuoksi "tuhanneksi vuodeksi".
Uneksin itselleni maailman, jossa elin mukavasti.
Mutta nyt...
Olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä -
tällaisten investointien riskeistä.
Mutta pelaan mieluummin kuin hän.
Asiallisesti arvioiden sanoisin, että odotamme ihmettä.
Minä teen ihmeen mieluummin kuin jään odottamaan sitä.
Olette todella epätavallinen ihminen.
Lasillinen vielä? -Minä haluan kanssanne sänkyyn.
Missä kylpyhuone on? -Ensimmäinen ovi vasemmalla.
Olet ihana.
Haluaisin teititellä taas.
Miten vain. Tämä oli minulle yllätys.
Ettekö itsekin halunnut?
Halusin kovasti.
Minäkin halusin.
Ja nyt haluan suhteet selväksi.
Onko meillä nyt suhde?
On, selvä suhde.
Taksi asunnolta asemalle. Liput teillä on, Senkenberg maksoi.
Taksi asemalta asunnolle ja hotelli eikä muuta.
Aamiainen vähennetään palkasta.
Sisään!
Päivää herra Oswald. - Päivää rouva Braun, rouva Ehmke.
Häiritsenkö? - Ette ollenkaan. Päivää herra Oswald.
Itse asiassa minä vain... -Minun puolestani on valmista.
Kokousta täytyy vielä pohtia. -Olen herra Senkenbergin luona.
Ehmke ja Senkenberg, suuret salaliittolaiset.
Pyytäkää Senkenberg neljäksi huoneeseeni.
Samoin te, rouva Braun.
Samoin sinä, rouva Braun.
Kello 16, herra Oswald?
Poikkesin, jotta tapaisin teidät yksityisesti.
Tämä ei ole yksityinen tila, vaan työhuone yrityksessänne.
Selvä on. Firma on suljettu lauantai-iltapäivästä maanantaihin.
Lähdettekö kanssani maalle?
Ikävä kyllä olen sopinut vierailusta lauantaina.
Olette... -Olen mikä olen.
Yöllä olitte erilainen. -Se Maria Braun halusi sänkyyn.
Tänään olen Maria Braun, joka haluaa tehdä töitä teille.
Pelkäätte ihmisten luulevan, että minulla on jotain kanssanne.
Ihmisten luuloista en piittaa, mutta teidän luuloistanne kyllä.
Älkää näet luulko, että teillä on jotain minun kanssani.
Totuus on, että minulla on jotain teidän kanssanne.
Totta on myös, että minulla on tunteita teitä kohtaan -
ja että olette esimieheni, enkä halua sotkea näitä asioita.
Minun täytyy aina tietää, onko kyse teistä vai esimiehestäni.
Hyvä on. Kunnioitan näkemystänne.
Haluaisin puhua palkastani. -Mitä olette ajatellut?
Haluan ansaita paljon lähivuosina. -Niin me kaikki haluamme.
Minulla on peruste. -Joten?
Osannette arvioida työni arvon. Haluan täsmälleen sen verran.
Minun täytyy siis miettiä, minkä arvoinen olette minulle.
En minä vaan työni. -Aivan oikein, työnne.
Olen vanha mies ja siksi vähän hidas.
Mutta teen parhaani ja sitten...
Älkää puhuko nyt.
Entä lauantai? -Saatte aivan varmasti lähteä yksin maalle.
Miksei hän saisi kuulla, että olen maannut toisen kanssa?
Kuulee hän senkin, että rakastan sinua. -Ei se ole sama.
Juuri siksi, ettei se ole sama, kuulkoon kaikin mokomin.
Ja koska se ei ole sama, sinunkin täytyy saada tietää.
Sillä jos se olisi sama, en tietenkään olisi täällä.
Hyvännäköinen? -Hyvännäköinen.
Kohtelias, ei loukkaisi minua ikinä.
Halusin sänkyyn, en pakottanut itseäni.
Koska hän on työnantajani, josta olen riippuvainen -
halusin ehättää edelle -
jotta olen edes sillä alueella riippumaton.
Ovatko ihmisten suhteet noin kylmiä nykyään?
En tiedä muista ihmisistä. Huonoa aikaa tunteille kai.
Minulle se sopii. Siten mikään ei kosketa minua.
Hermann...
Maria.
Luulin, että olette maalla.
Kukat ovat kuihtuneet ja konvehdit sulaneet.
Et voi vaatia minulta mitään.
Tunsin itseni koulupojaksi.
Sinähän olet koulupoika. Tyhmä, rakas poika.
Miksi et lähtenyt maalle? -Koska olisit kosinut minua.
Totta ja siksi...
Mistä sinä tiesit? -Koulupojista sen tietää.
Olit vakavissasi enkä väheksy sitä.
Olisin vain sanonut, etten ikinä mene kanssasi naimisiin -
mutta jos tahdot, olen rakastettusi.
Joukkotaistelukehotukset, joita ammattiliittonne rummuttaa -
oudoksuttavat minua suuresti.
Niin metsä vastaa kuin sinne huutaa.
Varsinkin kun huutaa tuolla isännän äänellä.
Talousministeri itse on sanonut... -Että olemme samassa veneessä.
Erona se, että te omistatte veneen ja me soudamme sitä.
Teitä näyttää ärsyttävän, että vaadimme hyvän maksun.
Neuvottelujahan lykättiin. Eiköhän riidellä ensi viikolla lisää?
Ilman muuta. Vaikka eräät eivät varmaan käsitä sitä ikinä.
Lähdetään ottamaan lasillinen, Maria.
Tunnetteko yksityisestikin? -Erittäin yksityisesti.
Sitä ei totta vie huomannut. -Olen mestari teeskentelemään.
Päivisin pääoman kätyri, öisin työtätekevien massojen agentti.
Talousihmeen Mata Hari.
Voi Senkenberg.
Miksi käsityksenne ihmisistä ovat paljon tylsempiä kuin te itse?
Mennään, Willi.
Saanko lyhyen kommentin? -Kysykää rouva Braunilta.
Voiko hän puhua johdon nimissä? -Rouva Braunilla on prokura.
Ehdin viedä sinut kotiin. -Mennään ensin lasillisille.
Saanko lyhyen kannanoton? -Ammattiliiton vaatimukset -
joita herra Klenze edustaa, ovat suoranaista kiristystä.
Käyn vessassa.
Oletteko yhtä mieltä noin jyrkästä sanamuodosta?
Totta kai. Oletteko te eri mieltä? -En ota kantaa, olen journalisti.
Tyttö näyttää pärjäävän. -Hassua olla kokouksessa napit vastakkain.
Mieluisampaa kuin löpinät samasta veneestä.
Mitä Bettille kuuluu? -Miten niin?
Miten ja miten. Onko jotain vialla? -Mitäs luulisit?
Tarvitsen keskustelukumppania, mutta minulla on ruoanlaittaja.
Hän tekee mitä on oppinut. -Juuri niin. Mitä on oppinut.
Tärkeintä hän ei ole oppinut, nimittäin oppimista.
Ihan toisenlainen kuin sinä. Ei koskaan yhtä onnellinen.
Minun pitää olla onnellinen -
jotta Hermannilla on aihetta iloita ja olla ylpeä.
Onnettomasta vaimosta mies ei voi iloita eikä olla ylpeä.
Puhut kauniisti.
Kauniisti sinäkin puhuit. "Tyttö näyttää pärjäävän."
"Minä näytän pärjäävän." Tykkään siitä.
Ei kannata, herra Klaus.
Hän on taas niin maassa ja kamalan toivoton.
Älkäähän nyt.
Sanoin, että voin toimia miehenne hyväksi ilman tätä käyntiäkin.
Uskokaa nyt.
Rahasta ei kiikasta. Minulla on sitä kylliksi ja...
Tässä asiassa ei ensisijaisesti ole kyse rahasta.
On edettävä täysin sormituntuman varassa.
Sana oikealle henkilölle oikealla hetkellä -
voi nostaa tai laskea vaakakuppia.
Vaaditaan hienotunteisuutta ja hienovaraisuutta.
Jos häntä ylipäätään joku voi auttaa, niin te.
No mutta... -Kyllä vain.
Autatte häntä ja minua. Tiedän sen.
Mutta kuinka kauan täytyy odottaa?
Se riippuu kokonaan poliittisista suhdanteista.
Kahdeksan päivää, kahdeksan vuotta.
En kysy, missä olet ollut. Kysyn vain, miksi et kerro sitä.
Syömässä Willi Klenzen kanssa.
Miksi et sanonut heti? -Koska se on valetta.
Inhoan sinua.
Minä pidän sinusta. Mikset rakasta minua?
Koska valehtelet. -Sitä juuri en tehnyt.
Saatat minut järjiltäni.
Vielä kerran. En kysy, mihin menet taas huomenna...
Sepä hyvä, kiitos.
Anna minun puhua. -Miksi?
Mitä miksi? -Miksi et kysy, mihin menen huomenna?
Et ole kiinnostunut minusta. Inhoan sinua.
Rakastan sinua. Miksi sinä et rakasta minua?
Luulin, että ensin syödään.
Hyvän liikemiehen tuntee siitä -
että hän kykenee nopeisiin muutoksiin.
Maria?
Betti. -Oletko tulossa minun luokseni?
Enkö saisi tulla? -Tietysti. Miksi et soittanut?
Haluan nähdä sinut, koskettaa.
Sinähän itket. Mikä sinulla on?
Voihan se olla, että itken.
Enkä tiedä miksi.
Nyt sinäkin itket.
Minä en itke yhtään, en ikinä.
Mennään.
Minne? -Jonnekin vain.
Nimeni on Karl Oswald.
Hermann Braun.
Olen vaimonne ystävä. -Tiedän. Mitä haluatte?
Tutustua mieheen, jota hän rakastaa.
Muistatko? -Eivätkö ne tosiaan korjaa koulua enää?
Lasten kohtalolla saa enemmän sääliä.
Itke en lemmen tähden.
Jos yksi jättää luo toisen lähden.
Heit onhan täynnä maailma tää.
Mä lemmin ketä mua miellyttää...
Ymmärsinkö oikein? Kirjoitanko niin?
Ette voi olla tosissanne. -Kyllä minä olen, Senkenberg.
Laskisitteko te leikkiä näillä asioilla?
Olette hulluja molemmat. -Emme ole.
Olemme täysissä järjissämme, molemmat.
Minulla on jäljellä enää pari, kolme vuotta kuten tiedätte.
Haluan elää tämän ajan.
Moista voi syntyä vain sairaissa aivoissa.
Ajatuksenne ovat enemmän pilalla kuin maksanne.
Te olette varmaankin oikeassa -
mutta minulla on vielä elämää, seikkailua.
Ja avain maailmankaikkeuteen.
Ja hulluus. -Ei.
Ehkä...
Elän maassa, jonka nimi on Hulluus.
Mikä sinulla on? Et tullut eilen.
Ei mikään. Kaikki on hyvin.
Onko sinulla kohmelo?
Vähän, ei paha.
Muistat kai, että tänään on äidin syntymäpäivä?
Tulenko hakemaan sinut? -Älä.
Äiti!
Maria!
Sydämelliset onnittelut.
Kyllä tähän koriin mahtuu. -Föönaanko tukan?
Et missään nimessä! Teet niin paljon töitä.
Mene keittiöön, laita kahvia ja...
Herra Wetzel, erittäin hyvä tuttavani.
Niin hyvä, että voitte sanoa Hansiksi.
Päivää Hans.
Bergerin pappa! Mitä kuuluu?
Pitikö tulla juuri nyt? -Kusettaa.
Miksi juuri nyt? -Ei sitä voi estää.
Mene sitten.
Minä olen muuten Maria. -Päivää Maria.
Maria Braun. -Päivää rouva Braun.
Saakelin kieroilija!
No miltä näytin? -Suloiselta.
Kamalaa kun ei voi päättää ottaako makeaa vai...
Vielä yksi koko perheestä.
Parasta, että minä otan. -Se vielä puuttuisi!
Koko perhe kuvaan. Olisiko herra Oswald niin ystävällinen?
Miksipä ei.
Maria tietää, etten ole tekniikan miehiä.
Tuolla aparaatilla osaa tyhmempikin.
Sitten ei voi mennä vikaan. -Bergerin pappa kuvaan.
Säätäkää neljälle metrille. Valotus on sopiva.
Älkää horjuko, muuten ollaan päällekkäin. -Ollaan me muutenkin.
Huomio!
Eikö Bergerin pappaa herätetä? -Kuva olisi epärealistinen.
Bergerin pappa nukkuu aina. -Eikä syntiä tee.
Hän on ainoa, joka piti minut lämpimänä sodan jälkeen.
Niinkö? - Toi aina klapeja.
Eikä herännyt, vaikka Goebbels puhui.
Senkin ääni hiljeni vähitellen. -Elämällä on omat lakinsa.
En ole kai koskaan ajatellut, että äitikin on nainen.
Kun ilmestyy mies, hän on sitä heti. - Sopimatonta hänen iässään.
Olen kai porvarillinen ja pikkumainen, mutta en vain hyväksy.
Onneton näkee onnellisissa aina jotain sopimatonta.
Kun olemme Willin kanssa kahden, tuntuu kuin olisimme kuolleita.
Loppujen lopuksi sillä ei ole mitään väliä.
Kuolleita kuten sanoin.
Pahinta on se, että olen Willin mielestä tylsä.
Tee jotain asialle. -Enhän minä osaa mitään.
En osaa muuta kuin lihoa. -Kaikki me lihomme.
Jonain päivänä en saa edes rakastajaa. -Hekin lihovat.
Tietääkö Oswald Hermannista?
Ensin se ei ollut tärkeää ja kun siitä tuli tärkeää -
en voinut enää kertoa.
Kerro nyt. -Hän tappaisi itsensä.
Näytät surulliselta. -Olen surullinen.
Tanssitaan niin kauan kuin vain jaksetaan.
Niin kauan kuin jaksetaan.
Kerro, mikä sinua vaivaa.
Rakastan sinua niin kauan kuin elän.
Mitä tämä tarkoittaa?
Haluan että omistat kaiken, tunnet itsesi riippumattomaksi.
Nämä ovat sinun rahojasi. Sinun elämäsi.
Minä elän omaani enkä ota muuta lahjaksi.
Rahat ovat sinun.
Olen viettänyt tätä elämää sinun tähtesi, meidän tähtemme.
Viekää minut selliin.
Joku herra Klaus kysyy teitä.
Braun.
Milloin?
23. päiväkö?
Se on ensi viikolla.
Näin yllättäen... Anteeksi mutta...
Minun täytyy...
Olen ihan sekaisin.
Täytyy järjestää...
Paljon asioita.
Päivää rouva Braun. - Hyvää päivää.
Haen hänet tänään pois enkä tule enää koskaan.
Olette myöhässä. Miehenne on lähtenyt.
Hän jätti kirjeen teille.
Kuka? -Miehenne.
Miehenikö? - Hän lähti taksilla toista tuntia sitten.
Maria, lähden pois. Australiaan tai Kanadaan.
Elämme yhdessä vasta sitten, kun minusta on tullut ihminen.
Siihen asti on odotettava.
Saat ruusun joka kuukausi terveisenä minulta. Hermann.
Oswald. Onko Maria siellä?
Toki. Ajattelin vain...
Maria!
Luojan kiitos. -Kuinka?
Ajattelin...
Miksi sinä olet täällä? -Teen töitä.
Näin myöhäänkö? -Miksi en?
Öisin on rauhallista. Lopetan kohta.
Voitte kai viedä minut kotiin.
Alakertaan vasemmalle.
Kukaan meidän perheestä ei ole vielä pystynyt hankkimaan taloa.
Olet ensimmäinen, lapseni. -Jonkun on aloitettava.
Jos isäsi eläisi, hän olisi rakentanut meille talon.
Mutta kun ei ikävä kyllä elä. -Kuinka sinä puhut, tyttö?
Sehän on totuus. Et sinäkään ole aina tunteillut.
En tarkoittanut vain sanoja.
Olet niin muuttunut, Maria. Olet ihan kuin vieras.
Ja kylmä, eikö niin? -Se ei ole harvinaista nykyään.
Sanokoon sen sitten ääneen.
Laskekaa laatikot siihen huoneeseen.
Käskin laskea enkä heittää!
Laatikot ovat lujia! -Älä sekaannu kaikkeen.
Ihmisiä ei kohdella noin. -Pötyä.
Miehelle maksetaan, joten tehköön työnsä kunnolla.
Oikein. -Paraskin siinä! Tekisit itse jotakin kunnollista.
Valmista tuli. - Hyvä.
Miksi mies seisoo yhä siinä? -Odottaa kai juomarahaa.
Kun juomaraha kerran on tapana, miksette sano sitä?
Omaansa pitää vaatia. Riittääkö?
Yksi lisää.
Eipä tarvitse sitten kiitellä. Maksan mieluummin.
Tästä puuttuu yksi. Näitä oli neljä.
Äitisi antoi minulle yhden.
Miksei hän ole sanonut? -Ei Hans ole pitänyt sitä.
Ajattelit, ettei Hermann tarvitse sitä, koska ei kuitenkaan palaa. Niinhän?
Minulle se tuli tarpeeseen. -Miksi hitossa pitää aina valehdella!
Minä elän niin hyvin kuin pystyn! Sinä et elä ollenkaan!
Mitä sinä sanoit?
Äitisi kai odottaa, että pyydät hänet asumaan tänne.
Tiedät hyvin, että ostin talon voidakseni olla yksin.
Tiedät hyvin, mitä minä haluan. -Elää kuin vankilassa!
Ei hassumpi ajatus sinunlaisesi suusta.
Minulla on rangaistus kärsittävänä.
Vai onko ajatus peräisin sinulta? -Ei se minulta ole.
Sinä ja sinun ruususi ja prokurasi ja rahasi!
Joka kuukausi ruusu eikä muuta. Ihan kuin kuolisi kerran kuussa!
No niin se on.
Tuomme avoimesti ilmi ihmettelymme sen johdosta -
että esitätte sopimamme laatukriteerit -
sopimuksen velvoitteista poikkeavasti.
Toivomme teidän viipymättä tarkistavan kantanne -
ja oikaisevan sen sopimuksemme mukaiseksi.
Muussa tapauksessa ikävä kyllä ja niin edelleen.
Meidän on luovutettava asia oikeusosastollemme.
Hyvä rouva Ehmke, älkää ärsyttäkö minua.
Se lause on kirjoitettu ainakin sata kertaa.
Jos en sano sitä ääneen, ei teidänkään tarvitse sanoa.
Minähän olen aina...
Sanonut typerän lauseen 99 kertaa vaikken halua kuulla.
Ainakin 98 kertaa liikaa ja nyt riittää!
Pyydän anteeksi.
Ei se mitään. Meiltä kaikilta menee joskus hermot.
Ei mikään ihme, kun ajattelee työmääräänne.
Tuonko hyvän kahvin ja konjakin? Ette näytä oikein hyvältä.
Älkää sekaantuko yksityisasioihini.
On oma asiani, miltä näytän.
Vastatkaa nyt, mutta minä en ole paikalla!
Braunin toimisto Ehmke. Päivää herra Oswald.
Hän kysyy teitä. -Sanoin jo, etten ole paikalla.
Rouva Braun ei ole paikalla.
Enkä lähde lounaallekaan. -Eikä hän lähde lounaallekaan.
Taivas, anteeksi... Herra Oswald!
Herranen aika, miten huvittavaa.
En ole kuullut aikoihin mitään noin huvittavaa.
Lakatkaa itkemästä, soittakaa Oswaldille ja sanokaa -
että Maria Braunia riivaa piru.
Jos häntä huvittaa syödä pirun kanssa, tulkoon Basteihin klo 13.
Olet myöhässä.
Anteeksi. Minulta melkein petti rohkeus hengittää.
Pakotin itseni muistamaan, että olen mielelläni elossa.
Sellaista elämä on.
Ikään kuin meillä olisi sopimus elämänhalusta.
Kun syömme hienosti, keskustelemme hienosta ruoasta.
Olet kyyninen. -Saatan ollakin.
Pitkästyt seurassani. -Saatan pitkästyäkin.
Miksi siis istumme tässä?
Koska olet hyvinkasvatettu ja minä teeskentelen olevani.
Välillämme on lisäksi jotain -
mille minulla ei ole sanoja.
Ja minä tykkään tämmöisestä elämästä.
Eikä minulla ole vaihtoehtoakaan.
Kuulostaa vähältä mutta on paljon, koska se on todellisuutta.
Minulla ei ole sitä mitä kaipaan. Kellään ei ole, ei sinullakaan.
Olemme toistemme varassa. -Haluatko erota minusta?
Kuinka niin?
Olisimme vielä onnettomampia. Sehän olisi typerää.
Vain sillä joka tietää, mitä on olla onneton, on toivoa.
Minä en pitkästy sinun seurassasi.
Pahinta on se, että Betti luuli eron johtuvan lihomisesta.
Luulee yhä.
Totuus on se, että hänestä tuli aina vain tyhmempi.
Älä puhu noin. Betti oli sentään vaimosi.
Ja hän on minun ystäväni.
Ainoa ihminen, jolle voin kertoa kaiken.
Koska hän ei kuuntele. -Saattaa olla.
Sinä tarvitset kuuntelijan. Minä jonkun joka ei kuuntele.
Hän hoitaa hienosti putiikkinsa.
Putiikkinsa, älä naurata. Sinunhan se on.
Ilman sinua hän istuisi paksulla peffallaan. -Siis sittenkin.
Et ole päässyt irti Bettistä. Muuten et halveksisi häntä noin.
Hän olisi sinulle yhdentekevä.
Meidän luokka. Täällä me istuttiin Bettin kanssa vierekkäin.
Betti kopsasi aina minulta. Kerro, millainen Anneliese on.
Millainen? Vaikea sanoa.
Niin kuin naisen pitää miehelle olla, vertainen.
Hän osaa puhua ja ajatella. Tasavertainen nainen.
Pitääkö naisten olla miesten kanssa tasavertaisia? -Tietysti.
Useimmilta miehiltä vain puuttuu oikea tietoisuus.
Ihmisen tietoisuus laahaa aina todellisen kehityksen jäljessä.
Annaliesekö sanoo noin? -Miten niin?
Alat vielä kaivata paksua Bettiäsi vai kaipaatko jo öisin?
Salaa unessa. -Pötyä.
En tajua, kuinka juuri sinä puhut noin. -Minulla on näet päinvastoin.
Todellinen kehitys laahaa aina tietoisuuteni jäljessä.
Pitäköön Maria Braun varansa, ettei muutu omituiseksi.
Herra Oswald? Maria Braun.
Kaipaan sänkykumppania.
Päivää!
Rouva Braun.
Mikäs Senkenbergillä nyt on? Miksi tuijotatte noin?
Herra Oswald on kuollut.
Taloudenhoitaja löysi hänet.
Sydän pysähtyi.
Hän kuoli unessa, aivan rauhallisesti.
Nainen sanoi, että hän hymyili.
Kuin lapsi.
Näin CDU:n puheenjohtaja, liittokansleri Konrad Adenauer.
Hyvät ystävät, meillä on oikeus varustautua -
niin hyvin kuin pystymme ja siten kuin tahdomme.
Nyt urheilua. Vajaan vuoro- kauden kuluttua vihelletään -
jalkapallon maailmanmestaruuden loppuottelu alkavaksi Bernissä.
Saksa kamppailee Unkarin joukkuetta vastaan.
Unkari on yhä finaalin ehdoton ennakkosuosikki.
Tähän päättyvät Bayrische Rundfunkin uutiset klo 23.
Onko sinulla nälkä? -On.
Olet inhottava.
Kuinka voit ajatella ruokaa tällaisena hetkenä?
Vai haluatko kylpyyn?
Laitan veden.
Kuumaa vai ei niin kuumaa? -Siltä väliltä.
Pitäkää peukkuja ja vaikka ne musertuisivat kivusta -
se ei haittaa! Kulmapotku Saksalle, pukkaus keskelle.
Hyökkääjät eivät saa palloa. Eckel lähtee uudestaan...
Ota koppi!
Älä katso minua noin. En ole valmis vielä.
Sinulla on näet kaunis vaimo.
Avaaja on keittiössä.
Ethän sinä tiedä, missä keittiö on...
Voit pukea päällesi kylvyn jälkeen. Yksi puuttuu.
Se on Hansilla.
Et kysy, kuka Hans on? -En.
Enkä minä kerro.
Onko Kanadassa kauniita naisia? -On.
Onko yhtä kauniita kuin minä? -On.
Valehtelet. -Tietysti.
Miksi sinä pukeuduit?
Minä tosiaan pukeuduin.
Minun on ensin tutustuttava teihin, Hermann Braun.
Jos muistutatte erästä, jota suuresti rakastan -
en tarvitse vaatteita.
Emme ole suudelleetkaan.
Kaikessa rauhassa, Hermann.
Olimme naimisissa kaksi päivää.
Ja meidän päivämme ovat pitkiä.
Pelottaako sinua? -Pelottaa.
Niin minuakin.
Lähdetään matkalle, maalle.
Häämatkaa opettelemaan.
Jotta tutustun mieheen, jota rakastan. -Miksi emme lähde?
Eihän se käy näin ykskaks.
Minulla on käytännön asioita.
Ne pitää hoitaa ensin.
Siihen menee muutama päivä.
Lyhyitä päiviä, ei niitä pitkiä.
Ehkä menen kuitenkin kylpyyn.
Ehkä suutelette kuitenkin ensin vaimoanne. -Ensin syön tämän.
Kerro nyt jotain.
Tein sen sinun vuoksesi, koska rakastan sinua.
Voin rakastaa sinua vain miehenäsi -
enkä jonakin, jolle sinä annat elämän.
En antanut elämää vaan sekkivihkon. -Sekkivihkon niin.
Tahdoin olla suuri silmissäsi, jotta voit rakastaa minua.
Ymmärrätkö? -En.
Rakastan sinua. Auta minua riisuutumaan.
Tahdon olla vaimosi. Olen miettinyt asioita.
Tehdään sopimus, jossa koko omaisuuteni määrätään sinulle.
Myös sydämesi? -Se on kuulunut sinulle kauan.
Tai se kuuluu kokonaan minulle. Ehkä se on sama asia.
Puhuin vakavasti sopimuksesta. -En suostu.
Teemme sopimuksen, jossa minä annan koko omaisuuteni sinulle.
Ihanko totta?
Ihan totta.
Sehän oli sinulle niin tärkeää.
Nyt minulla on se kaikki.
Hyvä on.
Mutta minä olen rikas ja perin varmaan paljon lisää.
Periä voi kuka hyvänsä.
Voi olla, mutta miksi sinä lahjoitat minulle kaiken?
Koska minusta tulee tänään miehesi enkä tarvitse muuta.
Kuka siellä on? -Paljonko kello?
Vartin yli kuusi. -Monesko päivä?
Neljäs. -Senkenberg ja lyonilainen notaari.
Kuvittele, Oswald on tehnyt testamentin Lyonissa. Omituista.
Olin vähällä unohtaa päivän.
Anteeksi, rouva Braun. Luulin...
Herra Senkenberg. Emmekö sopineet...
Että ihminen on vähän monimutkaisempi.
Saanko esitellä: mademoiselle Delvaux.
Menkää sisään vain. Puen päälleni.
Aloittakaa jo. -Mutta...
Ei mitään muttia eikä varsinkaan jossitteluja.
Anteeksi mademoiselle, mutta... -Ei muttia kuten kuulitte.
Päivää. - Päivää.
Olen Hermann Braun.
Pääosin säädän seuraavasti.
Yritykseni irtaimiston ja kiinteän omaisuuden omistusoikeus -
sekä niiden käyttöoikeus yllämainituin rajoituksin -
sekä koko yksityisomaisuuteni -
yllämainituin rajoituksin -
siirtyy puoleksi rouva Maria Braunille -
joka on tuonut minulle enemmän onnea kuin kukaan maailmassa.
Toinen puoli omaisuudestani siirtyy -
Kreuzhofin vankilassa 14.6.1951 -
tekemämme sopimuksen mukaisesti -
herra Hermann Braunille, joka oli ystäväni -
vaikka rakastimme samaa naista.
Hän osoitti rakkaudelle... -Tiesitte sopimuksesta.
Joka ei ollut hänen omansa... -Oswald oli hyvin sairas.
Enemmän kunnioitusta, uhrautuvaisuutta ja nöyryyttä -
kuin ihmisten kesken yleensä on tapana ja mahdollista.
Vain se joka kykenee suureen rakkauteen -
kykenee kunnioittamaan toisten suurta rakkautta.
Vain se joka osaa palvella, saa hallita. -Päätä särkee.
Hermann Braun jos kuka on ansainnut oikeuden hallita.
Maria! Lukeminen päättyi.
Senkenberg ja mademoiselle Delvaux lähtevät. -Anteeksi.
Etkö voi hyvin? -Päätä vain särkee.
Muista, että lahjoitin kaiken sinulle. Raha ei kiinnosta enää.
Minäkin olen lahjoittanut kaiken sinulle. Koko elämäni.
Onko sinulla tulta?
Czibor laukaisee! Toni torjuu!
Ja majuri Puskás, suurenmoinen pelaaja Budapestistä -
takoo nyrkeillään maata...
Ei!
Rouva Braun!
Loppu loppu loppu...
Saksa on maailmanmestari!
Saksa - Unkari 3 : 2 loppuottelussa Bernissä!
Kuulijoiden täytyy antaa anteeksi selostajalle nämä 30 sekuntia -
sillä ette voi kuvitella, mitä täällä tapahtui. Yritämme vielä...
Uploaded by Sylvesteri